Nagy szeretettel köszöntelek én is ezen a rendkívüli közösségi alkalmam.
Ma egy különleges témával készültem, ami számunkra nagyon sokat jelentett, amikor megértettem.
Tulajdonképpen ez a témá az Istenávaló kapcsolatunkról szól.
És lehetne ez a címe, hogy elköteleződés Isten-nel.
Sokat gondolkoztam azon, hogy a mai életünk, a mai világban,
Úgy vagyunk felépülve, úgy épült fel ez az egész társadalom, a munkai ügyi rendszer, a törvényrendszer, hogy manapság abban bízunk meg, amit szerződésbe is foglaltunk.
Ahhoz, hogy a víz befolyón a házunkba, kell kössünk egy szerződést a vízszolgáltatóval.
Ha szeretnénk, hogy legyen egy telefonunk, kell kötni egy bérleti szerződést, telefonszerződést.
Ha a gázszerződés ugyanúgy, vagy ha a banki kölcsönt veszünk fel, akkor egy hitel-szerződést kölcsönre kell kötni.
Tehát tele-tele vagyunk szerződéssel. Amikor munkába állunk, akkor nem elég az, hogy megegyezünk, hanem egy irányos szerződést,
és munkaszerződést kell letenni az asztalra, és az igazója, hogy valóban...
megtörtént, létrejött egy szerződés, és ez a gondolkodás nagyon áthatja a mindennapjainkat.
Én ugye sokszor arra vettem észre, hogy mikor újra nyomnak az óróm alá egy szerződést,
akkor úgy meglepődünk, hogyha már erre is, már erre is, ezt is alá kell írni fehéren, feketén,
anélkül meg tudunk bízni egymásba.
Na, de mégis ezek a szerződések nagyon fontosak, különösen mikor.
Hát, hogyha pénzről van, szó mutatja Rózsika, hát, főleg akkor, hogyha fennállannak a veszélye, hogy az egyik fél nem tartja be a megegyezett szavát, mert akkor vizza, a szó elszálld, az írás megmarad,
és akkor van, amin számom kérni, úgymond, az egyességet. Na, de mi is az a szerződés? Valami tényleg éppen rossz dolog?
Hát végül is nem, végül is egy hasznos dolgok ez a szerződés, de mi is a szerződés?
Tulajdonképpen a szerződés az egy, hogy mondtam egy írásba, a foglalt megállapodásbár, van olyan szerződés is, amit nem írunk le, hanem úgy szóban kötünk meg, meg egyyezünk.
Legalább két személy között vagy egy szolgáltató és egy személy között történik, lehet több személy között is.
Van ennek hivatalos formája.
Vagy kevésbé hivatalus formája, hogy mondtam, megköthetjük szóban, irájban.
Mindenki, ez egy olyan dolog, a szerződés, amiben két fél az egymásnak tett igéreteit rögzitti.
Például a bank beleegyezik abba, hogy én használjam az autót,
amennyiben fizetem a részletet. Ez a leezing, ugye?
hogyha nem fizetem, mi történik, elveszik az, tehát ebben egyezek meg, hogy vagy fizetem is használom az autót,
vagy ha nem, akkor a bank elveszítőlem az autót.
És ezek olyan igéretek, amit egymásnak tesszünk, akár hogy a gász szolgáltat, hogy szolgáltatja nekem a gázat, miközben én kifizetem az összeget, a vérletet is a fogyasztást.
Ezek olyan igéretek, amit tőrekszünk behajtani egymáson.
Ha nem jönve a házba a gáz, de a gáz számlam megérkezik,
akkor bizony, mi is elmegyünk is.
Számunkért, hogy a pénzlünkért, hol van az a szolváltatás.
de ugyanúgy, ha nem fizetjük ki, a gászszolgáltató is eljön és számunkért vagy elvágja a cernát és nem jönkom a vagáz.
Próbáljuk úgymond behajtani egymáson ezt az igéretét.
Hogyha egy ilyen törvényes szervződésről van szó és valami nem úgy történik, ahogy szeretnénk, ahogy elvártuk volna,
akkor van ennek egy törvényes útja, amin elindulhatunk és rendeszedjük a dolgokat.
Ha pedig csak megegyeztünk valakivel, akkor mi történik?
Jó, meghorrakszunk egymásra, nehéz telünk, hogy be ezek megígérte is, nem tartja be.
Ilyenkor nagyon gyakori akár a családom belül is, hogy megromlik a kapcsolat, valaki kezességet vállol,
aztán még sem tartja vele, akkor egyik éri számuna másikat, akár be is perelik egymást,
ha van erre a törvényes lehetőség, de mindenképp jó nagy vitáknak lehet ez a forrása.
Vádaskodás is mindenféle ilyesmi.
A száll lehet olyas míst, hogy megpróbálja az egyik mégis valamilyen módszerrel rávenni a másikat,
akár kényszeríteni arra, hogy mégis tarcava az igéretét.
Ezek mind nagyon hasznosak és nagyon fontosak.
Nézzük meg, hogy milyen jellemzői vannak a szerződiseknek.
Az egyik jellemzője az, hogy egy meghatárhozott idő tartamrasz kötik.
Például bérlek egy lakást, akkor kötünk egy, mit tudom, egy egyébre szóló bérleti szerződést.
És fontos, hogy ez a mindkét fél számára kiellégítő, legyen olyan feltételeket foglalunk be a szerződésbe.
Ugye ameddig nekem megfelel a körülmény minden akkor betartom a szerződést.
Ha úgy érzem, hogy mégsem ez a megfelelő lakás, akkor fejbonthatom azt a szerződést.
És tovább állhatok vállalva a következményeit, hogy egy új lakást kell keresnem,
hogy el kell költezzek abból a lakásból sa többi.
Egy másik tulajdonsága a szerződésnek, hogy felbontható,
ez mindig a körülmények től függ, hogy mennyire kielégítőek számur a körülmények,
ugyanakkor ezek mindig konkrét cserekedetekre vonatkoznak.
Hogy...
Most mondjak egy olyan, ami nem egy irányba foglalt szérződés le.
Megis egyeshetünk úgymond ilyen szérződés szerően, akár lakótásak,
hogy nekem dolgon van, te mosogat celt,
holnap pedig neked lesz dolgod itt, de akkor én elmosogatók.
És akkor ezt megegyezük, mind a kétfél betartja.
Ez egy nagyon konkrét dolog, amit nem írunk le papírra,
de a másik személyel garancia arra, hogy igen, ezt be fogja tartani.
egy másik tulajdonsága, hogy feltételhez kütött.
Alta lában erőszól az ezüdés, hogy ha ezt is ezt teszed, akkor én ezt is ezt teszem.
Hov!
Például, amikor ablakot cseréltünk, akkor a szertődés behez állt, hogyha azonnal kifizeti kész pénzel az ablakot,
akkor kap ingyen egy szúnyok hálót is hozzának.
Hát ha, akkor érteljük ezt. Valamit valamiért.
A szerződés mindig ön célú, mindkét fél szempontjából ön célú, mert meg akarom kapni azt, amit én akarok, például, hogyha egy ügynök,
ez közt reklamoznékem, vagy akár egy szolgáltatást, lehet, hogy valóban szükségem van nekem
a jó kis szolgáltatása vagy arra az ez közre, de ugyanakkor őt az is motívája, hogy megkapja
pénzét a fizetését érte. Ha nem kapna pénztére, nem biztos, hogy reklamoznál nekem.
Bármennyire jó az a használati tárgy.
És még egy másik ellemzője, hogy nem mindig, nem mindig,
egyik azt, hogy nem is foglaljuk mindig írásba,
de amit szóban egyeszünk meg, azt sem mindig mondjuk ki.
Vannak olyan szerződések, amit tudjuk, hogy a másiktól elvárhatunk,
én valamit megtesszek érteiső, és meg fogja ezt nekem tenni.
foszhatnám erre példának azt, amikor kalákába jártak dolgozni, hogy tudtam,
hogy ha én elmegyek kalákába segíteni valakinek, akkor tudtam,
hogy ő is eljön nekem segíteni, mikor én kell szegyen fel a kromblít a földről.
Őkzítették irájba, sokszor nem is kérték meg, vagy nem is mondták,
mikor látták, hogy kimentek a pígyók a földre, akkor na kell szedném,
ő is volt, na alamén is kell menjek.
Tehát gyakran vannak ilyen jellegű szerződések is.
fontos dolgok, akkor van azért értem erre ilyen részletesen kimelről, gyakran előfordul, hogy az istenelvaló kapsolatunkat is egy fajta szerződésként éljük meg.
Lehet, hogy nem mondjuk ki ez konkrétan, és pont ez a nagyon bibic rajta, hogy nagyon nehéz elcsipni, hogy nem is mondjuk ki, de azért úgy gondoljuk, hogy hát igen én elhatáruztam, hogy követem istent, és akkor ő ezért nekem tartozik egy két dologal, elvigre megírte, hogy boldogát ez, hogy örömteli lesz az életem, hogy sikerekben lesz részem, és akkor ezt úgy szépen elvárom tőlem.
Talán néha úgy tekintünk a Bibliára mind ezeknek a szerződiseknek a gyűjteményére,
ahol fehéren feketin lev a nírva, igen, ha én ezt teszem, akkor istentül ezt is ezt várhatom el.
Vagy próbáljuk ezeket az igéreteket behajtan is, szenen, hogy hát te megígérted, akkor most már legyészíves,
tegyél is valamit én az imáimat elmondtam, akkor most hol van az áldás?
És hogyha ez mégsem következik be, akkor ugyanúgy megígjük az istenelvaló kapcsolatunkban is a nehesztelést, elkezdünk nehesztelni istenre, csalódottak leszünk, és meg is haragszunk.
És úgy mind a házossággal, hát nem megyul a házosság, elválunk, veled, hogy is tennek is begyünk a válópért.
Köszönöm szépen.
Eddig elég volt, eddig ilyenlégi tő volt, jól íreztem magam veled,
de most az, amit én reméltem, amit kértem, nem kaptam, megváltoztak a körülmények,
és most már nem akarom ezt a szerződést veled.
Valójában nagyon fontosak ezek a szerződés jellegű dolgok is az istenelvaló kapcsolatban.
Hogyha a tízparancsolatra gondolunk, lehet, hogy ez is egy olyan mindegy szerződés le van írva, hogy mi a recept.
De ezek úgy gondolom, hogy sokkal inkább egy fajta útjelzők úgymond az istenelvaló kapcsolatunkban, az istenelvaló egységben.
És akkor van baj, hogyha az istenel való kapcsolatunkat csak szerveződésnek vagy szerveződések sorzatának tekintjük.
És isten ennél többre hív minket.
Arra hív, hogy ne elégedjünk meg ezzel, mert ez a szerződ és elegy kapcsolat nem fog minket boldogát enni.
Hanem isten szövetségre hív minket.
Szövetség, hajjuk ezt a szót, nem csak a szentírásban, hanem a hétköznap életben.
Például labdarúgó szövetség, hallottatok ilyet? Igen, vagy úszó szövetség, polgáról rög szövetsége.
Ugyanakkor van egy másik fogalmunk is a szövetkezet.
Nagyon hasonlítés, nem véletlenül, mert ugye, hogy próbáltam utána nézni, hogy ezeknek a szövetségeknek milyen szabályzatuk van, és mit tartanak célként maguk előtt.
Úgy rájöttem, hogy hát ezek inkább szövetkezetek, mint szövetségek.
az a lényege, hogy van egy közös cél, és ezért a közös betesszük valamilyen erőforrásunkat.
Például összedobjuk a pénzünket, hogy valamit célt közös betesszük,
köszösen elérjünk. Vagy össze dobjuk a régeb, ugye volt, hogy a szövetkezetbe bevittük az állatot, vagy a teljet, hogy közösen
osztjuk majd szét és közösen műveljük meg a földet például.
Na de a bibliamban is szóvan a szövetségről, leges-legelőször a teremtis könyvében.
Annak is a hatós fejezetében, ahol Nóér val kőtt Isten szövetséget.
Teremtés könyve hatós fejezet 18-as vers.
17-18, mert imelén az özönvizet hozom majd a földre, hogy megőlyek minden testet, amelyben az élet lehelette van az ég alatt, minden ami a földön van elvíz.
Veled azonban szövetséget kötög, és itt elmondja, hogy menjen be a bárkával, és kit vigyen, mit vigyen be, hogy életed legyen.
Tehát isten szövetséget köt nójival.
majd megnézzük közelebbről is, hogy milyen is volt ez a szövetség,
de nem csak Nóéval kötött szövetséget isten,
hanem kisőbb Ábrahammal, Mózessel is szövetséget kötisten,
és David-dal erősíti majd meg a szövetséget.
Ez az ó szövetségben.
Az új szövetségben pedig Jézus személyében köt szövetséget isten velünk,
és ezt nevezők új szövetségnek.
Az nagyon jellemző, hogy a szövetséget, hogy jól vasztam Nóén áll, és isten azért költ szövetséget Nóéval, hogy élete legyen, hogy ne hajom meg, hanem éjjen itt a földön.
Tehát a földi életre első sorban arra korlátozódik a szövetség.
Amiről Jézus beszél,
Az egy picit más, az is az életről szól, a Máté 26-28-ban fogom megfelolvasni,
ahol Jézus azt mondja, hogy mert ez az én vérem az új szövetségi, amely sokkal kért kiontatik a bűnök bocsánatára.
Tehát ez a szövetség, a bűnők bocsánotta ára, vagy is nem a földi életre korlátozodik a nem az örök életre vonatkozik.
Ez az új szövetség, amit jézus kőtvenünk, jézus szemében kőtvenünk.
Pügyanakkor, a Bibliában nem csak istenés ember közötti szövetségről hovaszhatunk, hanem ember és ember közötti szövetségről is és ez azért fontos mert ezekő is nagyon sokat tanulhatunk.
hogy milyen is a szövetségnek a jellegé, amiről istenbe szél.
A szövetség is szoragdunk képpen egy egység, mint a szérződést,
hát van egy nagyon hasonlódológ is benne, ugyanúgy a szérződés és a szövetség is egy egység
két vagy több ember között és senyis ember között.
Ennek a szövetségveli egyeségnek a természetekülönbözik egy kicsit.
Nézzük meg ennek is a jellemzőit.
A szüvetségni egymás jobban tartják szemelőtt.
a rútkőnnyvében, olvasodjuk azt, amikor azt a történetett, amikor egy salád elmégy,
tehát egy hívő salád elmégy olyan zéség miatt fogányok fölgyére,
hogy élemet szeretzenek, egy férfi a felességével és a két fiával.
És mit két fiú megnősül a fogányok közővesznek magunknak felességet.
közben meghal a férfis, meg a két fiúis, és megmarad a három közvegy a szontát a zasszonyi és a két mennyen.
És amikor hírt kapnak arról, hogy...
hozzaméhet, hozzaméhet az asszony mert a sreját fődjén is a hívő között is újra élemet találtak,
akkor elindul a kép menjével, a kikpogány fődről származtak.
majd egy idoután arok az elküldi, hogy menjenek vissza, az egyik menjét hívják rúdnak, amás, és ez az asszonypedik, noyémi, és noyémi elindul a két menjével, majd egyszer azt mondja, hogy inkább menjenek vissza, mert végül is olyan nem akarja arra kinszerűten jöket, hogy velem menjenek vissza,
a saját családjukhoz, és én ott az életüket, mert végül is, ne ő már nem tud
a két megyet.
a fiútszülni, hogy aki őket hagyomány szerint felességül vegyen, és ha vele mennek akkor ők is ugyanúgy
jözvet ként kellék az életüket, és begenygedének, hogy vissza menjenek, és a két mennyek közül az egyik bar nehéz szívelde,
és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek, és a két menjenek
a szüleíhez, a másik viszont rút ő követni a karja, és ismét külni, hogy de menjen el, nere rút azt mondja,
hogy pillanatkeressen meg a rútkönny vébnek az első fejezetében talájuk ezt, és rút azt mondja a nójéminek.
Nelégy ellenemre az azol, hogy hagyjolok elistávúzzam,
mert ahhova temélyyudom, oda megyek én is, ahol teloksz utlakum én is.
Néppet az én néppem, istened az én istenem.
Az unafődün a mején temekhoz, a megy tíget befogat uthajok megsutnéljelme
én is temet isem helyét.
Tehát ez annyira megdöbben tő, megható, sokszor esküvőkön is velóvas lakessz az igér ézt, hogy ő annyira ragaszkodot megszerett az ő annyosát visszos, hogy semmi érdek nem fűztemert előtt elmondta noi mi, hogy nem tudsz semmi boldogságot, semmi utseférjert, semmit nem tud már neki ígérni,
és úgy megy vissza, amit kövervényi tőzve, gyorszonyas raját főldére.
De enne kellene iratot!
szüvetcsüiget kőtt az ő annyossával is, és nem hagyja el, ha nem utakarilni, és ott akkor megholni a hullózban mújim.
Eben a szövetségben a száltatjuk, hogy rútazaki kezdeményeszi a szövetségét.
Nó émis ugyanúgy ragaszkodik hozzá szeretni őt, ezért akarja eléngedni és nem akarja maga mellett tartani.
De a kezdemény ezülyennek a szövetségnek rút, és ha a nó éb, és isten szövetségét nézük ott isten a kezdemény ezüly a szövetségnek.
Nó is ugyanóyan elkötel ezetteben a szövetségben.
De nem jó a kezdeményesző, és nagyon jellemző azt, hogy a szövetség esetében,
akik kezdeményeszi a szövetséget, az kiszenal, hogy szolgálja azt, akivel szövetséget kötött.
Mit példa uvult az ő annyorsált?
Nem az ő kinyelmi ít nézi, nem az szulcs, ha ha én új életet kezdhetek, ha nem készulgálni az ő a nyursát,
még a nehézség ellenére is. Nagyon megérintet, mikor az egyik pap azt mondta, hogy voltok a karszlenni.
Aztakarú túl boldoglélj, akkor ne használj meg.
Ha azt a karot, hogy a társad boldog legyen is boldog a karodő tenni, akkor igen, akkor házasolj meg, erő szól ez a szövetcség.
Én a karub boldog legyen, ez a céló, ez nem a szövetcség.
Azt a kive szövetséget kütük azt a karonból doga tenni, igen, ez a szövetségi.
Egy másik jellemzőj a szövetsényleg, hogy az igévetek nincsenek feltitelhez kütven.
Látjuk, hogy a szersződésény nagyon is felti teljeszont kőtve.
Csak addik tarta szersződés, amik tarta felti tel, ha felti tel megszűnyik, akkor minden okom volt megmond rá, hogy a szersződést felvonsan.
A szövetség, mert ez pont másképpon, ha azt nézzük, hogy istennőjéval, hogy angkötött szövetséget,
akkor ez a szövetség egyáltalán nem fők nőinak a magatortásátol.
Tehát, fügetten lattól, hogy női akaré szövetséget kőtni istennél.
Akkor én azt szerintélni, hogy hogyan cselekszik fügetlenet törtett isten leldön törtettem egy kívja a szövecségre és kítor tüsséges ebben.
Persze ez nem jelenti a szó nújinnok nem kell semmit se tenni mert.
hogy ha nőjé nem őrbe a bárkába, vagy nem építi meg a bárkát akkor, akkor ezt a szövetcségető nem érveztem volna,
úgyan gyerpüztút volna mint a többiek, tehát úgyan így nagyon fontos az is, hogy a jézusztem ében között szövetcséga,
mi ránfónatkozik, hogy
isten megkötöttel a szövetséget, meghívott téged és er a szövetségre.
De elnek a gyümölcseíte csak akkor tudod élvezni, hogy ha te isten szerint élsz az ő akarat a szerint.
Én másik például, hogy csak istenű azt mondta, hogy olyan megbocsátja a bűneinket,
és az így is van, ő minden a következetesen készorói megbocsáson neked.
De csak akkor fogod tapasztalni a megbocsálltásnak a gyűmőtsét,
a szüvalóban neked megbocsálltottak, hogy a kész vagy el ismerni, hogy védkeztél.
Mert amit el nem ismered el, hogy védkeztél, úgyhondolott, hogy nincs is szükséged el a megbocsálltás,
és nem tudéd érvezni a nagy gyűmőtsét.
gyakoron tapasztalóményis asszul, hogy nem is látom, hogy mi van csak azt jelent, hogy nem akaruk iszen elémedni.
Vagy súgyak, hogy mennyég le, hogy mégse nem jön.
Nem tudom, hati olyatok így, és nem nem, és ilyenkor mindig felmerül a kédés, hogy megint mit őrtint.
Mi az, amit nem látok, mi az, amit nem akarok el is mertni, mi az, amit inkav elre egy tenik is tenelül, mint, hogy megmutassan neki.
És a sikerüleszt a valamit, azt a bűnc, azt a kibált el ismerjem, fel ismerjem, akkor ismét újra kezdődik ez, ez a kapcsolat.
Én van sik jellemző, hogy a szövecségnek az alapja a szeretet, és nem azhogy megszerezzem azt, amit szeretnék.
És ez a szeretet ez nem az aromantikus érvés, hogy nye szerelmes vagyok is, milyen jól válgyak hozok,
persze irzelemis társú hozzá, én mondom, hogy ez is nagyon fontos része a szeretetnek,
hogy irzelemis vegyenben ne is necsak a favágas,
de ezen kívül ehez hozzáját le egy magatortás, egy hozzáalás.
És nagyon érdekezs az, hogy azahogy a mi visszonyugunk másokhoz, magunkhoz is teljesz, az meghatáruzami érzésenket is, azahogy a kondó podók.
az befúján sój az érzésémet is, például a házas sággban, hogyha én a házas társamnak mindig csak a hibáit nézem, és az sorulunk magamban,
hogy igen, nem egilyen, ne új a mevítsinál, mevítsinál, akkor hígyéte kell, hogy nem fogjátok szeretni a házas társatukat.
De, hogyha azt nézett, hogy mi az, ami júben ne, és azt még el is mondod neki, akkor nem csak tefogod meg szeretni őt,
hanem el is meg fogjátok szeretni, téged.
És ez egy szelemi törvény, úgyhogy ugye a négy vagyunk az istenne elvalú kapcsolatunkban is, hogy például ez a dicsőítésben esztörténik,
hogy istenre úgy nézek, hogy azt nézem, hogy milyen ő, hogy ő hűséges, hogy a igazsámos, hogy egy szerető isten, és ezt való megnak ki.
Nagyon fontos, hogy a dicsőiredben nem csak az ilyen közőségi dicsőítisben, hanem otthon is amikor.
Odajunk istenelj, akkor kezdjük előt dicsőiteni, dicsőértni.
Ne csak hálatodjunk, neki amit a melyélet, ünben megcserekedhet, hanem egyszerűen.
azért figyeljük arra, hogy ki a mi istenek, milyen ő, és ezeket mondjuk el neki, ezekért dicsérikült, és ez megváltoztatja, ami érzésenket is,
az ő jelenlítében nincs, hogy milyen isten, hogy milyen őz ő igazságban, milyen őz ő hűségem, milyen őz szeretete, és ezeket megváljuk akkor.
Lehet, hogy egyes problémáink így elkezenek törpülni, törpülni, és már a kérésenjük csak a felirapatnak, és így új bizanulma mehetőnk is tenerény.
És nagyon fontos az is, hogy szövetséget csak az a köthetünk, aki vele kapcsolatban vagyunk.
Egy szerveződés, megköthetek úgy például a gasszolgálta tovall,
hogy én életemben nem láttam, hogy ki a gasszolgálta tonak az igazot tovja,
közbe cserélyőttek is de fogalmam s így, egyiket sem is mertem.
De ennek eleni reman egyszerződés, a gázzolgáltoztó is közöttem.
Viszont szövetsége csak ujambal a kivel köthetek,
akit ismerek, a kivel kapcsolatom van.
És ez egy nagyon fontos dolók.
Tehát ahhoz szügy is nennel szövetségre lépünk,
ahhoz kapcsolatom kell együnk vele.
Enél kül nem működik a szövetség.
És ez a szeretett, ami rő beszéltem, hogy ez továgyóképpen egy döntés, és ebben az a jó kiér, hogy megtanulmató, tehát hogy van lakit nem szeretek,
például gondolokit saját magamra a nagyönt, sokam vagyunk akik, ő magunkkal nem tudunk kibé külni, vagy magunknak nem tudunk megbotsáltani dolgokat.
és folytul nem legetjük magunknak ezeket a negatív tulajdon sállukat, hogyhogy nézek ki, hogy én mert szerencsét nem vagyok,
hogy én már megint nem tudtam ezt az ügyet elintézni, hogy már megint nem tudtam két izkét,
épp kizlább mondató termondan, és ezeket súvuljuk magunknak, akkor ennek az ezt a következményem,
hogy egyre kevés vifogjuk szeretnük magunkat.
egy-e negatívabb, egy-e rosszabb érzéseket fogunk magunk a kapcsolodotápláni.
Ha viszont elkezdjük megkeresni azokat a pozitív dolgokat, amik bennők vannak,
és ezeket mondjuk el, akár ön magunknak hangosan,
hogy igen, bár ezt alkamat, ezt alasz tudtam, de újra megyek és kípes vagyok ezt megtenni,
hogy ezen bejült az, amikor képes volt, amelyen étezni az egy másik ügyet,
és azt nem legyetem.
fogomnak, akkor magama kapcsolatosan is jó érzések, pozitív érzések, támadnak vennem,
és ez nagyon fontos, ahhoz, hogy szeretni tudjuk magunkat elfogadni, tudjuk magunkat, és meg tudjuk bocsáltalani magunknak.
úgyan így a másokkal való kapcsolatban, és ez egy nagyon-nagyon fontoszolók, és ez az értió, mert, hogyha ez így működik, akkor azt jelentjú, hogy ez a folyt a szeretet, ami nem csak érzelen megtanulhatók.
Milyen többet gyakorlom, annal inkább meg tudom tanulni, és igen, ez érzelen is fuktás funít, ez az szeretet nem csak egy faválkás lesz a nem érzelen is tudom benne.
és ez a töntés rajtam áll.
Na ízbük a következő jellemzőt, a szüvetség egy tartós elkőte leződés.
Mi közben a szerveződés,
az egy bizonyos időre vunatkozik, egy bizonyos ideik tart,
itt egy tartós elkőte leződéső beszélünk a szövetségesetében.
Úgyhogy mondtam az örökéletre, az úgy szövetségben, az örökéletre monatkozó szövetség és nézegettem ilyen olyan szövetségeknek olyan szabályzatát és egy világi szövetségben
a szövetség és a megbukik ez a szövetség, akkor vele egyúbukok én is.
Tehát ez egy nagyon kemintoló, és mondom, hogy ez egy világ íz szövetsék,
tehát én most nem a cistennevalóról beszéleg,
de ugyanakkor ez visszatjuk rözi az istennevaló szövetséget is,
hogy ez egy örökéletre szól nem csak hátam egy ilyú leszék.
szövetség elépek is tennel, mert kínenekem egy jó férj, egy jó felesség,
és akkor azt számikom a megvonajó férj, a jó felesséok,
oma mégis érlinyét veszettem a körülmények megváltoztak a kól lejart a szövetség,
ez nem eddiktartak.
és a noéval kütőt szövetségnek a jelav szivármány az égen, amíg nem csak minket emlékeztet,
honem az igesszerint is tanis az műegy, amikor látni fogom az égenok,
megemlékezem a ról szövetség, amit velet kütőttem.
Ugyanígy az új szövetségre emlékeztet, minket a kereszt.
itt is kíván téve a farra, nem egy diz, mert, hogy csak arra gondolok, hogy ez egy kivékszési ezt közvolt a kereszt, akkor gyanúgyha egy akasztófátraknak ide, kihat elég bótrányos lenne, vagy akarra nyakamba hordanék egy akasztófát az elég bótrányos lenne.
De hogyha ez engem, hogy istennál kőt, szövetségre emlékeztet, annak a jelen, akkor igen is kisehető és portható.
Tehát nem függ a szövetség a körülményektől, és egy ötödik jellemző az a szógy a szövetségnek részak konfrontáció és a megbocsáltás.
A konfrontáció egy idegen szó.
Az látjuk a szentírásban, úgyhogy is tenmározó szövetségben szövetséget kötött a népíve, és a nép mi csinált?
mindig ki tartott a szövetsébe, mindig hüsséges volt.
Hát biztos elég sokszor megszekték ezt a szövetséget.
Nem véletlen, hogy meg kellett is, a szövetséget az önépével.
Elég sokszor gyakrombalott a pudarcott.
És mit tett istenél kór.
Elég volt. Nem kellettek többet. Vég a szövetsének.
Nem, sosem bontott a féletül a szövecséget, van emmit te, mindig szembesítette is rajelt az ő kudart szávol,
de nem át megíthoz, mindig kész volt megbocsájtani.
Nagyon fontos, a konfrontáció is a megbotsáltása szövetségben,
mert a konfrontáció az Aztianetti, hogy mindkét fél felelőséget vállal a tette ért.
Felelőséget vállalok azért, amit tettem.
Lehető, hogy elfarrottam is, elfelett, kezdtem a szövetségről,
de mikor ezt felismerem, akkor nem tagadom le, ha nem egyszmerem.
Mény nagyon jól tudunk haritani meg, vakargatózni, ez ön valógyan jól megy nekünk,
majd egész kicsikortol, hogy errekeink el is látom, hogy ha valami összezőren és történik a két gyerek között.
Én nem voltam, én nem löktem le, én nemcs, ez valógy ez olyan egyből megy, úgy csipőből megy.
De nagyon fontus a szüphelerőséget vállalunk a teteinkért, akárhoz emberekkel való kapcsolatumban is.
volt például egy alkaluma, mikor az egyik testvérznek,
mut vitzelőttünk is, sztettem egy vitzes megjejtzést az egyik rúhájrodett,
tének semmi hacsószándékom nem volt,
és egyis ferekettem eszemben emi tudt, hogy ezzel barmi gondolt okoszattam volna,
viszont ez a testvér volt, hogy a kedves vagy odajod hozzám,
hogy egy ilyen idő után is elmúlt, hogy te
ebben.
megkevelet van, amit beszégeg, tehát ettíli egy megy egészítsz az ilyen nyikrúhamra, és ez nekem nagyon rosszul eset, és az uta, hogy nem merem azt a rúhamat félveni,
és hogy azt, hogy gondoltette azt a megy egészítsz.
és én mondhatam az élniát, nem mondhatam élni, de éreztem, hogy namust ez téneg is szakegondójak, hogy hogy is bult, mint is bult, és bocsánatut kértem tületet,
el is mert, hogy én nem akartam megbáltani, de ha én ezerült megbáltottam, akkor téneg tőrekérni fogunk, hogy többetes netegyen.
Hát fejelváloltam, hogy igen most valami újöttettem, ami velőt megbáltottam, annak eléhérő nem akartam.
De felelőséget vállartam azért, amit tettem, és ez a konfrontáció lehetőséget volt, ez a szembesi és megbeszélés, más szóha, lehetőséget a darag, hogy megbeszéljük, hogy tisztázjuk, hogy mistörtént, hogy is volt.
Mi is volt a szándíkunk, és ez egy nagyon jó lehetőség a megmocsálltása és a bocsállat kérésve.
Hogy ezt nekem nem mondtam volna el, akkor én soha meg nem tudtam volna, hogy én ötezzem megban tudtam.
Így visszont lehetőségem volt arra, hogy bocsánatot kérek, ki engem szelődjünk, és nagyon mét apaszsalat ezt számra, hogy innen egy még miért kapcsolat indult közöttünk, mert tudtam, hogy megvisszatok benne, hogyha valamivel megbántom, akkor ő nekem elfogja azt mondani, és én nem kell kitaláljon, hogy vagyunk bántottam előtt megbántom.
Úgyhogy tehetne volna ő is azt, hogy szépen megsírtődik, visszaúzódik, títobba harakszik rám, de nem mutatja, nem mondja megmát nem illik, és úgy szépen eltávolott, hatunk volna egy mástól, és elván hatak volna az úgy cseink.
De így, hogy szembesít, szembesített az én kiellentésen mert így lehetőségült,
hogy a megbocsáltal sontul arra is, hogy megújtjuk ezt a szövecséget.
Ugyérszem, hogy onnan egy sokkal mélyebb alapról indultamikapcsolatunk,
és mélyebb bizarom növekedet közöttünk.
Te tulajdonképpen ez a konfrontáció azt jelenti,
hogy mindkét fél vállalja a felérőséget otettejért.
a megborsájtás pedig azt jelenti, hogy hajlandó vagyok elengedni a büntetést.
Nem büntetem a másikat sem azal, hogy te beszoltál nekem a kurénis beszólok neked,
sem azal, hogy ha te megbántottál a kurén szipen tavoltartom magam tőled is,
az én jelélytem gyanjával barátságom, mat kell nélkülőzev és a kors szipen.
Ezzel megbüntetlek téged.
ha nem lehetőség volt arra, hogy újra kezdjünk.
És nagyon ez azért is nagyon fontos mert, hogyha figyelmünk kívülhatjuk ezeket a kudarszokat,
próbáljuk úgy tenimint, ami sokan nem tévettünk volna, akkor ez nem teszjót az istenne való kapcsolatunknak,
sem az emberre kevaló kapcsolatunknak.
Az egyanus egy-kilenzben, de azt mondja az igel, hogy ha megvajuk bűneinket ő hűés igazságos, hogy megbocsással bűnöket.
Tehát, ha mi megvajuk a bűneinket, ha megvajuk, hogy tévetünk, hogy nem a szüvettség szerint sereketünk, amire is tenehívott minket akkor ő kész megbocsáltalni.
Hű, és igazságos, hogy megúcsással bünöket, ahhoz a szövetsékez, amit velünk őt, ő, hívott ők ezzeményesztesz a szövetséget, kész szolgálni nekünk, tehát nem kell fényünk a tól, hogy is tanerémejünk ilyen helyzetben.
a akár embertása inkálde különövsel, az is nene való kapcsolatunkban,
hogyha a bambú.
Úgy érzük, hogy megban tudtunk, vagy fájdalmak vannak bennünk, istenel kapcsolatosan akkor arrabátulítalak, hogy
agyunk alkarnat istennek a blocsánat kérésre, a helyzet is százására, és net akargaszuk ezeket az érzéseket, ezeket az rossz érzéseket,
hogy a megban tudat, dotságon, a csalódot cságon, ha nem mert üpuda menni istenelésem, de néhogy ilyen rami,
a menni istenelésem, hogy a csában, hogy talánikor.
akkor elburdlasszottak, hogy kihasználtak, becsabtak, én ugye az emboljták,
akkor nem voltárben egy, vagyunk lehetőséget is szennek,
hogy összoljóhozán kebben a helyzetben, és megvigasztajón,
vagyunk lehetőséget, hogy megmutass egy olyan módalátalnak az esvetnek,
amiről talami nem tudunk, és legyünk kések megbuncsáltan istennek.
szóval úgy, ahogy a választott népes a tével előfordult, hogy megszekték a szöbetséget, úgyan úgy a mély legyenben is előfordulász néha, néha.
De azt is szem, hogy ezen nem kell bánkodjunk, hogy nem kell ez egy ötrődjünk,
mert ez egy termiszetes dolók, ez abból fakat, hogy mi emberek vagyunk, mi ilyenek vagyunk, és isten tudt olyaszt.
És éppen ezért van az, hogy ő kezdem innyeszt a szövecséget.
És ha bele is esünk újra és újra abba, hogy megint szerződ és kinti meg az is tennel való kapcsolatunkat,
hogy számunk érjük őt, hogy elvárjuk, hogy nataség tesség tesséteni azt, amit megtezzeti hérni.
vagy beledjük az ultimátumot, a vállópert neki, hogy közsépeneddik s netovább elég volt, akkor is legyünk kések odaálni elébe és ismerjükkel azt, ami a mi részünk.
És hiszem, hogy is tenni felerőséget vállal azért, ami tűtesz ebben nem keketek együnk, még akkor is, hogyha néha igazsáltalannak írezjük, engegyünk, hogy elmúgy a húgy a látja.
Tehát nem az agont, hogy a szérződésként te kültünk az istenne való kapcsolatra, nem az agont ha...
Nem a szérződés szerint él, megszegyük a szérződést, vagy a szövetségetbocsánat, nem az a gond, hogy a megszegyük a szövetséget, hanem akkor van gond, akkor megy tőnkre az istenel való kapcsolatunk.
Hogyha nem vagyunk szemben nézni a kudarszainkal, hanem vagyunk halandok megbocsáltani és nem vagyunk halandok újra kezdeni, megújtania szérződést.
Hogy mondtam a begbocsájtásoz, nem egy érszés, nem egy érzelem, ha nem tudodunk éppen egy igéret, hogy enengedem a bünteklést.
Enengedem a fájdalma émért járó fizetséget.
Lehet, hogy felismertünk néha, ami a pontot, amint változtatunk kellene.
Talán, fájdalma, hogy fájdalmakat hordozunk,
talódot cságot a szívűnben, amit istenel évihetünk.
Vagy lehet, hogy meghebocsásonk istennek.
az is lehet, hogy is nem már megbocsálltott nekünk, de nem tudjuk elfugadni az ő megbocsálltását.
Vagy nem tudom felelőséget vállalni azért, amit tettünk.
Vagy egyszerűen csak arra van szükségünk, hogy megújítsuk is szennel a szövecséget.
Bármeik helyzetben is volt most, arra hívlak, hogy hozméges szadöntést, ami ma újra egy mélyeb ebköterezett ebkapszolatra vezet istenne.
és ne inget, hogy ezek a rosszérzések vezesenek téged,
hanem tevezese, de ezeket a rosszérzéseket a gondolatta iddol,
és engegyet, hogy istenegy új múldón tárja fel magát neked.
Nem arodjunk meg a serződés szincsén, hanem pugyáldja az a két csavar a képen egymáshoz tartozik és akkor arbot egyet, hogy ha az egyik a másik alőszse csavarodik,
hogy legyünk kisekni és kapcsulatban lenni istenner, és ömég a álljást a kapcsulatut, menjél jocsán köszönöm, hogy...
Te kezdeményesztél szövetséget, és elkötelezett vagy iratunk ebben a szövetségben,
közönjük, hogy hüsségek, ki tartassz mind aban, amit megig értélnekünk,
és kész vagy megbocsájtani, mi összintessével elédiarulunk.
és meg amiss szívülnket, és fogaddel, ami hozzáad való megtirisunket,
vezes minket abban, hogy újra és újra kézek legyünk meg újítani a szövetséget velet.
itt is most.
is életünk meg, minden egyes lapja annyom.