Meditácia Ľubomíra Stančeka
Štvrtok 25. týždňa v cezročnom období
Lukáš 9, 7 až 9
Za koho pokladajú Ježíša ľudia včera a dnes?
Čítali ste knihu Kto je kto?
Nie sú tam mená Herodes, Jan Krstiteľ, Eliáš a iné.
Nie sú aktuálne?
Na túto stránku občas niekto napíše hrubé slova.
Kritiku prímám.
Zaujímavé, že to píšu útajne.
Viem, že nie je každý každému je vhod.
Keď začal človek užívať svoj rozum, vždy chcel veľa vedieť, počuť a zažiť.
Herodes v Evanilii u nás zahambuje, keď Evanilista Lukáš o ňom napísal, že chcel vidieť Pána Ježiša, hovoril, Jan vstal z mŕtvých.
Bol vladár a o Ježišovi sa dozvedel z viacerých zdrojov.
Postarali sa o to donášači, ľudia, ktorí ho obkopovali a preto aj správy o Ježišovi sú rôzne.
Niektorí pokladali pána Ježiša za Jana Krstiteľa, ktorého Herodes dal sťať po vezení,
keď Jánovu hlavu ako dar si pýtala céra jeho nezákonnej manželky Herodiady.
Iní sa domnievali, že Ján Krstiteľ vstal z mŕtvých.
Krista pokladali tiež za Eliáša, ktorý národ takisto učil a udivoval svojimi činmi, ktoré jeho rukami konal boh.
Spomeňme si obetu na hore, keď porazil kniazov boha Bábela, boha Bála, ktorých bolo 450 a ich obeta sa nezapárila, ale jeho.
Ďalší hovorili, že Ježíž je zajisti prorok. Počínal si rozvážne, jeho skutky boli mimořiadne. Často poukazoval napokánie.
Keď toto všetko si vypočuje Herodes, nevie, čo si o tom má myslieť.
To, že Jan vstal z mrtvých, tomu neverí, ale keď počuje o Kristovy ako o zázračnom divotvorcovi, keď sa mu dostáva douši niejedna správa o jeho učení, hľadie si otázku.
Kto je teda ten, čo o niom počú vám také reči?
Preto sa máme snažiť spoznať lepšie učenie pána Ježiša, zachovávať jeho príkazi na istý čas, aby sme sa s ním stretli pri čítaní svetého písma, pri slávení svetéj omše, pri pristupovaní ku sviatostiam.
Je to dobre znamenie, keď cítiš, že v tvojom životie pánejšiš niecudzí,
ale že ho hladaš, že sa s ním chceš často stretáť,
že máš sa s ním čo povedať v modlitve, v rozýmhaní, v meditácii, v spoločenstve, v rodinie.
Tvoj postoj je na dobrej cestie.
Svety Vincendé pohovorí o svojom zážitku.
Bol už kniazom, keď sa dostal ako otrok do Tunisu.
Loď, na ktoré sa plavili, zajali piráti.
popal zavlažovacie kanály.
Niekdy sa netajel tým, že je knias.
Pán o trokárho práve preto nenávidel.
Vincentový raz bravi jeho spolú o trok francús.
Tu je práve peklo.
a Vincen mú odpovedal, nie, všade, kde je boh, nie je peklo, a boh je tu, boh o nás bije.
Vincen sam nevedel, prečo naň ho toto dopustil pám boh, ale nezufal si.
Niestratil dvoveru v prítovnosť boha, a to ani vtedy nie, keď 3 mesiace sa zmieta v horučke v malári.
Aj vtedy cítil vo svom vnutri bohá.
Otrodstvo konči útiekom.
Neútečuje sám, ale zo svojím pánom Otrokárom,
ktorom pomocov jeho žený Bohame Dánky Fatmi zovudí svedomie a prizná sa Vincentový,
že aj on bou kniazom a tiež sa dostal do otrodstva.
On však narozdiaľ od Vincenta
otrodstvo nezniesol a zradil Boha.
Hľadajme Boga, nie umočujme Jeho hlasť našom vnútri.
Amen.